Залишу тут цю історію як приклад як жити не потрібно:
"Мій колишній партнер вчиняв щодо мене насильницькі дії фізичного, психологічного та сексуального характеру. Спочатку він здавався добрим і терплячим. Потім став страшенно ревнивим. Постійно підозрював у чомусь.
Пізніше вперше підняв на мене на руку, коли я пізно повернулася від друзів, до яких він сам мене відвіз і не схотів йти разом. Він душив та бив мене, тому що "я змусила його чекати всю ніч, а він же хвилювався". Розгубленість і страх загнали мене у ступор, а зовнішні обставини були такі, що я не могла піти від нього.
Після цього він клявся і плакав, що більше такого не буде. Але це сталося ще кілька разів. Двічі я була у величезних синцях та подряпинах. Навіть на обличчі. Доводилося ховати і маскувати їх. Він зачиняв двері і вікна, забирав мої ключі та телефон, щоб я не могла втекти. А потім бив. Бив сильно. Навіть ногами.
Останній раз він побив мене так сильно, що залишилися гематоми і чорні синці по всьому тілу. І кілька разів влучив у голову, яка потім страшенно боліла. Я кричала, скільки було сили, кликала поліцію або хоч когось. Але ніхто не відреагував.
Намагався задушити і перекрив ніс та рот. Я вже майже втратила свідомість, коли він, мабуть, зрозумів, що може накоїти, і відпустив. Більше не кричала. Бо допомоги не було від кого чекати. Сусіди не зреагували, хоч це був сонячний день, людей на вулиці багато гуляло. Потім він мене відпустив. А через кілька годин приніс рушника, змоченого у холодній воді, та прикладав до моєї голови і рук, якими не могла рухати. • Я кричала, скільки було сили, кликала поліцію або хоч когось. Але ніхто не відреагував Ми розійшлися, бо я дивом знайшла сили звернутися до друзів за допомогою, які й виселили його примусово. Минуло два місяці. Останні три тижні мені щоночі сняться жахіття, в яких колишній знущається з мене та знову піднімає руку. Я не можу спати нормально, але знаю, що більше ніколи не дозволю так до себе ставитися.
У дитинстві була свідком, як батько регулярно бив маму. Завжди намагалася втрутитися. Була впевнена, що зі мною ніколи не станеться такого, але чомусь допустила це. У мені тоді щось зламалося. Нікому не розповідала, бо соромно."